- Goddag. - Goddag.
Så ses vi i næste uge...
Læs ikke ved spisebordet.
- Smager det godt? - Ja.
Jeg brugte mindre vand end sidst. Det er vel derfor, det smager bedre.
Du spiser ikke særlig meget. Du ser ikke frisk ud.
- Vil du have noget andet? Frugt? - Nej.
Vi har fået brev fra moster Fernande i Canada.
Lad mig læse det for dig.
'Kære Jeanne og Sylvain. Beklager, at jeg svarer så sent.'
'Jeg tænker ofte på jer, men jeg har haft travlt med skolestart.'
'Tiden går, og nu indser jeg, at det allerede er vinter.'
'Her er så meget sne, at jeg dårlig går ud.'
'Børnene kunne end ikke gå til skolen i fredags.'
'Jeg er hjemme hele tiden, for uden en bil synker man ned i sneen.'
'Jack skal lære mig at køre næste år. Det er nødvendigt med afstandene.'
'Han siger, jeg skal tilpasse mig og køre ligesom kvinderne her.'
'Jeg ved ikke, om jeg kan. På denne årstid er bilerne tildækket af sne.'
'Børnene er store og stærke ligesom Jack.'
'Jeg frygter, Jane bliver for høj, men hun er køn.'
'Til sommer kan I komme her. Sylvain kan sove med sin fætter.'
'Vi finder en til dig. Jack siger, du skal giftes igen-
- fordi du ikke bør være alene. George døde for seks år siden nu.'
'Du er tapper og siger, at du trives alene, men du vil vel ikke klage.'
'Når jeg tænker på dig til tider, græde jeg.'
'Jack kommer snart, så jeg skal dække bord.'
'Stort kram fra Fernande, som elsker jer.'
'P.S. Sendte en fødselsdagsgave til Jeanne i sidste måned med båd.'
Gad vide, hvad det er for en gave...
Har du lyst til at tage derover?
'Fjenden' af Charles Baudelaire:
'Mest var min ungdom orkaner og skyer-
- med enkelte solstråler hist og her.'
'De hyppige uvejr, de mange tordenbyger-
- har raseret min have for frugter og bær.'
'Og her blev jeg grebet af tankens efterår.'
- 'En rive...' - '...en spade...'
'En rive, en spade, er, hvad man må have-
- for at jævne de plørede banker, som står-
- langs stormflodsrenderne, dybe som grave.'
- En gang til. - 'Fjenden' af Charles Baudelaire.
'Mest var min ungdom orkaner og skyer-
- med enkelte solstråler hist og her.'
'De hyppige uvejr, de mange tordenbyger har raseret-
- min have for frugter og bær. Her blev jeg grebet af tankens efterår.'
'En rive er, hvad man skal have-
-for at jævne de plørede banker-
- som står langs stormflodsrenderne, dybe som grave.'
Du har snart styr på accenten.
Jeg ved det. Mine R’er lyder som Yans nu. Ingen gør nar ad mig i skolen nu.
Det tror jeg gerne, men ingen tvang dig til at gå i en flamsk skole.
Jeg ved det. Din ven.
Gad vide, om du stadig kan udtale R ligesom mig...
Nu: Bagatelle for piano nr. 27, opus 126 i a-mol af Ludwig van Beethoven.
'Für Elise' spilles her af Suzanne Duchêne.
Kom, og kig.
- Du vil vel have den meget lang? - Ja.
Jeg har næsten intet garn tilbage.
- Er det tirsdag i dag? - Ja.
Du læser hele tiden ligesom din far.
Ja. Det har du allerede sagt. Hvordan mødte du min far?
- Hvorfor spørger du? - Jeg så ordet 'mirakel'.
Fernande sagde, hun mødte Jack ved et mirakel.
Under befrielsen i 1944 kastede han tyggegummi og chokolade ud til os.
Vi kastede blomster til dem. Jeg mødte din far senere.
Jeg boede hos mine tanter, da jeg var forældreløs. Det skete i parken.
En lørdag, men jeg kan ikke huske vejret...
Min veninde kendte ham. Du har set fotos af hende.
Vi mødtes nogle gange. Jeg fik dårlig løn som kontorist-
- trivedes ikke og vidste ikke, om jeg ville giftes-
-men det var bare noget, man gjorde.
Mine tanter sagde, han var rig og ville gøre mig lykkelig-
-men jeg tøvede lidt.
Men jeg ville gerne have mit eget hjem og få et barn.
Så lavede han en dårlig forretning, og så blev vi gift.
Den slags skete efter krigen.
Mine tanter var pludselig imod det og sagde, jeg kunne få noget bedre.
De sagde, han var grim og alt muligt, men jeg lyttede ikke.
Havde du lyst til at elske med ham, selvom han var grim?
Det, at han var grim, betød intet. At elske var kun en detalje.
Jeg fik dig, og så grim var han ikke.
- Ville du gifte dig igen? - Nej. At vænne sig til en anden...
- Med en, du elsker? - Jeg ved det ikke...
Hvis jeg var kvinde, ville jeg ikke kunne elske med en, jeg ikke elskede.
Det kan du ikke vide. Du er ikke en kvinde.
- Skal jeg slukke? - Ja. Hvis du har lyst.
- Sov godt. - Ja.
SLUT PÅ FØRSTE DAG
- Har du vasket hænder? - Ja.
Må jeg ikke få flere i dag?
Tak.
- Værsgo. - Tak.
- Tak, madame. - Tak, monsieur.
Farvel.
- Goddag. Alt vel? - Ja, kan De lave skoene til i morgen?
Min søn bruger et andet par nu, og når det regner, bliver de våde.
- De er fra sidste år. - Godt...
- Lad mig kigge på dem, madame. - Ja.
- Og hælene. I morgen klokken 16.00? - Det er i orden.
- Er alt vel med Deres søn? - Ja.
- Er De glad for ham? Adlyder han? - Ja. Hvad skulle jeg gøre uden ham?
I morgen klokken 16.00 er de klar.
Goddag, madame. Længe siden! Kom og drik kaffe hos mig.
- I næste uge måske. - Godt. Så siger vi det.
- Farvel, madame. - Farvel.
- Goddag. - Goddag.
- Her. - Kom jeg midt i maden?
- Nej. - Hvad Skal De spise i dag?
Kalveschnitzel med ærter og gulerødder.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal lave. Jeg ville nøjes med et stykke brød...
Jeg ryger, så jeg er aldrig sulten, men børn skal have kød.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle købe, og der var kø hos slagteren.
Jeg burde gå senere eller tidligere for ikke at vente, men tænkte:
'Jeg hører, hvad folk bestiller, og får sikkert en ide.' Men ak...
Mange bestilte fars. 'De skal vel lave farsbrød', tænkte jeg.
Men det lavede jeg i går, med æblemos. Men de laver vel pier.
Man kan ikke spise hakkekød hver dag. Så blev det min tur.
Jeg tøvede stadig, så jeg valgte det samme som kvinden før mig-
- og fik et kilo kalvekød for 300 franc.
Der er til to dage. Ingen hos mig kan lide det. Børnene spiser det ikke.
Kalv indeholder ingen vitaminer længere, og man kan dø af fisk...
Gid, de spiste i skolen, men skolemaden er dårlig ifølge min mand.
Og de er allerede små for deres alder. Men afhang det kun af mig...
Næste uge er han væk hele ugen, men jeg kommer til at savne ham.
Jeg tager hen til min mor, så kan de blive sammen med de andre børn.
Det er bedre, og min mand kan ikke klage. Spiser Deres søn i skolen?
Ja, han er ikke krævende. Det var min mand heller ikke.
Min er heller ikke. Det er børnene dog, men hvad gør man...?
Man gør det så godt, som man kan. Nu skal jeg videre. Farvel.
Farvel.
Undskyld? Jeg vil gerne bede om et nøgle garn i denne farve.
Jeg tror, at jeg så et derhenne.
Det der kan måske fungere.
- Ja. Det er bedre. - Her...
Ja, netop. Tak.
Tak.
Farvel.
Tak.
Farvel, madame.
- Goddag. - Goddag.
Vi ses på torsdag.
Madame?
En pose kartofler, tak.
- Værsgo. - Mange tak.
Mor?
- Dit hår er helt uglet. - Jeg lod kartoflerne koge for længe.
Læs ikke ved spisebordet.
Vi må vente lidt endnu.
Jeg lader kødet og grønsagerne koge ved svag varme.
Et lille minut til.
Jeg kunne have lavet mos, men det skal vi have i morgen.
Er du sulten? Det må du være. Du havde svømning i morges.
- Hverken jeg eller Yan var der. - Hvorfor ikke?
Yan blev hos mig. Jeg fik hovedpine, så vi var hos sygeplejersken.
- Vi havde svømmeprøve i dag. - Jeg synes ikke om, at du gør det.
Jeg burde svare moster Fernande... Kartoflerne er vel klar nu.
- Tænder vi ikke for radioen i dag? - Jo.
- Er det radioen, der forstyrrer dig? - Ja, den sangerinde, måske...
Nej. Jeg ved ikke, hvad jeg skal svare på deres invitation.
Skal vi gå ud i aften? Vi spiste sent.
Ja.
Kom tidligere hjem i morgen, og spis en snack med Yan her.
Yan er lun på sygeplejersken. Han tog ikke sporvognen i dag.
Han sagde, han var optaget, men han blev der, da jeg tog sporvognen.
Han har købt en bog med forklaringer om klimaks og orgasme.
Han siger, at vi skal interessere os for kvinder, men ikke piger-
- og at en mands køn er et sværd, der skal stikkes dybest muligt ind.
Jeg sagde: 'Men et sværd gør ondt.' Han sagde: 'Det er ligesom ild.'
Hvad er der rart ved det?
Tal ikke om det.
Han fortalte mig alt, da jeg var ti, og jeg sagde:
'Har far gjort det med mor?' Så hadede jeg far og ønskede at dø.
Jeg troede, hans død var Guds straf.
Nu tror jeg ikke længere på Gud.
Han sagde: 'Sex er ikke kun for at få børn.' Så jeg foregav at få mareridt-
- for at du skulle komme, så han ikke kunne trænge ind i dig.
Det skulle du ikke have tænkt på. Det er sent. Jeg slukker.
- Ja, hvis du vil... Mor? - Det er sent, Sylvain. Sov godt.
Ja.
SLUT PÅ ANDEN DAG
- Har du vasket hænder? - Ja.
Din knap...
Sylvain!
- Er der ikke flere? - Er den tom?
Et lille rundt brød?
- Har De Deres pose med? - Ja.
- Kan De finde den? - Nej. Giv mig en ny.
Værsgo. 10,50 franc, tak.
Værsgo.
- Mange tak. - Farvel, madame.
- Goddag. - Goddag.
Tak.
Min lille ven... Hvor er han fin.
Græd ikke, lille ven.
- Tak. Farvel. - Farvel.
- Mademoiselle? - Ja, madame.
Har I en knap som den her? Jeg kan ikke finde den. Jeg har kigget.
Nej. Det er ikke den. De er for små.
Ja, desværre. Hvor ærgerligt.
- Farvel, mademoiselle. - Farvel, madame.
De er svære at finde. Den er fra Canada, fra min søster Fernande.
Hun sendte den for flere år siden-
- men det er først nu, Sylvain kan passe den.
Da Sylvain var seks, var min søster hjemme i tre måneder.
Han sov hos mig og min mand, der stadig var i live, og....
Fernande sov på sofaen med Jonathan, som kaldes John.
John var fem, men var højere end Sylvain.
Skriver jeg og beder om en anden, findes modellen vel ikke længere.
Europa er altid fem år efter Amerika, så jeg troede, at de fandtes.
At finde de samme er umuligt. Skift alle knapperne.
Det får den til at se ny ud. Det er ligesom at gå til frisøren.
Jeg har aldrig set den slags knapper. På torvet er der måske...
- Madame. - Er Gisèle her ikke?
- Hun får fri klokken 16.00. - Nå? En kaffe, tak.
Værsgo, madame.
Martin Speich www.btistudios.com